Джани Родари
Старата леля Ада

Превод от италиански: Светозар Златаров, 1995

chitanka.info

Когато старата леля Ада станала много стара, отишла да живее в старопиталището, в една стаичка с три легла, където вече били настанени две бабички, стари като нея. Старата леля Ада си избрала веднага едно малко кресло до прозореца и натрошила един сух бисквит на перваза.

— Много добре, сега ще се завъдят мравки — казали злобно двете други бабички.

Но вместо да се завъдят мравки, от градината на старопиталището долетяло едно птиче, изкълвало с удоволствие бисквита и отлетяло.

— Видяхте ли? — мърморели стариците. — Какво спечелихте? Накълва се и отлетя. Също като нашите деца, които се пръснаха по света кой знае накъде, а за нас, които ги отгледахме, не си спомнят вече.

Старата леля Ада не казала нищо, но всяка сутрин натрошавала по един бисквит на перваза на прозореца и птичето идвало да кълве винаги по едно и също време, точно като пенсионер, и ако закуската му не била готова, да знаете само как се ядосвало.

След известно време птичето довело и своите малки, защото си било свило гнездо и му се били излюпили четири птиченца. Те също кълвели с удоволствие бисквита на старата леля Ада и също идвали всяка сутрин и ако не им била приготвена закуската, вдигали голям шум.

— Дошли са вашите птичета — казвали тогава стариците на старата леля Ада с малко завист.

И тя изтичвала, така да се каже, със ситни крачки до скрина, намирала някой сух бисквит между плика с кафето и плика с ментовите бонбони и през това време говорела:

— Спокойно, спокойно, ето ме, ида.

— Ех — мърморели другите бабички, — ако можеше, като сложим един бисквит на прозореца, и нашите деца да се върнат… А вашите, лельо Ада, къде са вашите?

Старата леля Ада не знаела къде били: може би в Австрия, може би в Австралия, но не се отпускала, начупвала бисквита на птичетата и им говорела:

— Яжте, хайде яжте, иначе няма да имате достатъчно сили да летите.

И когато изкълвавали всичко, добавяла:

— Хайде, вървете, вървете. Какво чакате още? Крилата са направени за летене.

Стариците клатели глави и мислели, че старата леля Ада е малко побъркана, защото, макар да била стара и бедна, все още имала какво да подарява и не искала дори да й благодарят.

После старата леля Ада умряла. Нейните синове узнали чак след като минало много време и нямало смисъл вече да се тръгва на път за погребението. Но птичетата се връщали цялата зима на перваза на прозореца и се възмущавали, че старата леля Ада не е приготвила бисквита.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.